"Vogt dig for rovdyret, mennesket, thi han er djævlens skakbrik."
"Alene blandt Guds primater dræber han af lyst, begær, grådighed."
"Ja, han dræber gerne sin broder for at besidde sin broders jord".
"Lad ham ikke yngle i mangfoldighed,
thi han kommer til at omdanne sit hjem - og dit - til en ørken."
"Sky ham, thi han er dødens forløber"
Nova.
- Hvor vil I tage hen? - Vi vil følge kystlinien.
Prøv ikke at følge efter os. Jeg er temmelig ferm med den her.
Det er jeg ikke i tvivl om.
Hele mit liv har jeg afventet jeres komme, og frygtet den.
Du er bange for mig, og du hader mig. Hvorfor?
Den forbudte zone var engang et paradis.
Din race omdannede den til en ørken for lang tid siden.
Det forklarer stadig ikke hvorfor.
En planet, hvor aber udvikledes fra mennesker.
Der må være et svar.
Prøv ikke at lede efter det, Taylor.
Du vil ikke bryde dig om det, du finder.
Zira. Cornelius. Bind mig op.
Hvad vil han finde derude, doktor?
Hans skæbne.
Fanden tage jer alle sammen!
- Mad... - Nej, nej, pilot. Det er mig igen.
Bare mig.
- Brent... - Sir?
- Fik du kontaktet jorden? - Jeg forsøgte, sir. Ikke en knitren.
Pilot, jeg tog en jordtidslæsning lige før landing.
Hvad fik du?
3-9-5-5.
Tre tusind, ni hundrede, fem og halvtreds.
- Efter Kristi Fødsel. - Du gode Gud.
Nå, men vi fulgte Taylors bane.
Hvad end der er sket med os, må også være sket med ham.
Hvad med os? Hvor er vi?
Efter min mening, pilot,
så er vi gået gennem en Hasslein-kurve, en tidskurve.
Jeg ved ikke hvilken planet, vi er på, men faktum er, at vi begge er her,
vi ånder, vi er ved bevidsthed, vi har masser af ilt, vand...
Her.
Vi skal nok klare os, pilot. Vi skal nok klare os.
Så snart du har det bedre, kan vi foretage et navigations-anslag.
Gode Gud, hvis bare jeg kunne se solen.
Den er deroppe, bare rolig.
Man kan føle den.
Ja. Men hvilken sol?
Jeg ved det ikke. Vores computer er død. Vi er heldige, at vi er i live.
Heldige? Nej.
Hvis det er 3955 efter Kristi, så...
Åh, min Gud. Min kone.
Mine to døtre.
Døde.
Alle dem, jeg nogensinde har kendt.
Alle.
Hvem er du?
Jeg... Vær ikke bange. Jeg vil bare...
Bare fortæl mig, hvor jeg er.
Forstår du mig?
Jeg hedder Brent.
Brent.
Nej, nej, Jeg vil ikke gøre dig fortræd. Jeg...
Jeg vil bare vide, hvor jeg er.
Hvor er du fra? Jeg mener, dit folk. Hvor er de?
Hvordan kan jeg... Hvordan kan jeg komme hen til dem? Hvilken vej?
Kan du... Kan du tale?
Okay, så du kan ikke tale.
Hvad er det?
Taylor!
Hvor er han?
Taylor. Taylor.
Nova.
Kom nu.
Sådan skal det være. Taylor.
Nova. Her.
Taylor.
Her. Det er præmien. Du ryger til tops i klassen.
Hvorfor slår vi os ikke bare ned og grundlægger en koloni?
Alle børnene skal lære at tale.
Det skal de, helt sikkert.
Hvordan helvede kommer vi videre?
Det kan stadig lykkes for os.
Taylor. Fortæl mig nu bare, hvad der er sket med ham.
Er han såret? Er han i live?
Hvor er han?
Det var her ikke.
For et øjeblik siden var det her ikke.
Jeg er ikke den eneste. Hun kan også se det.
Hør. Hør, nu.
Hvis du bliver væk fra mig...
Hvis du bliver væk fra mig,
så prøv at finde Zira.
Husker du? Zira. Find Zira.
Zira.
Denne halskæde. Gav han den til dig?
Hvor har du fået den fra?
Hør her, er der nogen...
Nogen andre... som kan tale?
Hør her, du kan føre mig
til Taylor.
Taylor.
Taylor. Nu. Hvilken vej?
Min Gud! Det er...
Det er en abe-by!
Og jeg kan sige jer én ting, som enhver god soldat ved.
Det eneste, der tæller, når alt kommer til alt, er magt.
Utilsløret, nådesløs magt.
Medlemmer af Borgernes Råd, jeg er en simpel soldat.
Og som soldat ser jeg tingene simpelt an.
Jeg siger ikke, at alle mennesker er onde bare fordi, deres hud er hvid.
Nej! Men vores store Lovgiver fortæller os,
at aldrig, aldrig vil mennesket have abens guddommelige evne
til at kunne skelne mellem ondt og godt.
Fordi det eneste gode menneske er et dødt menneske!
Det er et satans mareridt.
Men dem, der er heldige nok til stadig at være i live
vil have det privilegium at blive brugt af vor ærede videnskabsminister,
den gode doktor Zaius.
- Zira, stop. Du er i fare. - Det er videnskabens fremtid også,
så længe den urostifter opildner til meningsløse militære eventyr.
Den forbudte zone har været lukket i århundreder, som ret er.
Og dog har vi nu beviser for, at et stort område er beboet.
Af hvad eller hvem ved vi ikke.
Men hvis de lever, og lever, det gør de, så må de også spise.
Nu må vi atter supplere de lande, der blev udplyndret af menneskene
med nye, forbedrede jorde til ernæring.
Og sådanne jorder kan vi skaffe os i den førhen forbudte zone.
Det er derfor vor hellige pligt at sætte vor fødder derpå,
at gå på den, at afmærke den med vores våben, vores hjul og vores flag.
At udvide grænserne for vor uundgåelige magt.
Og at invadere.
Invadere!
Invadere! Invadere!
- Zira, som din mand ber jeg dig, stå. - Kun for mine principper.
OK. For dine principper, og mine. Men stå nu.
Jeg må væk herfra. Ja, jeg må se at komme tilbage deroppe.
Jeg ved ikke hvordan eller med hvad, men jeg bliver ikke her.
Nuvel, General, jeg ber blot til, at De ved, hvad De gør.
Hvordan kan De være i tvivl, doktor Zaius?
De kender til de rapporter, vi har modtaget
om mærkelige livsytringer i den forbudte zone.
Livsytringer, som De, hvis jeg må tilføje dette,
som videnskabsminister har været ude af stand til at tolke.
Tolv. Tolv af mine bedste spejdere er forsvundet uden videre ud i den blå luft.
- Elleve. - Hvad?
Nå ja, så elleve. Elleve.
Og den tolvte kom tilbage med utrolige historier om kæmpe ildmure,
mærkelige, voldelige jordskælv,
han havde mistet forstanden, uden tvivl ødelagt af en u-abelignende totur.
General, jeg synes stadig, De er forhastet.
Nej, doktor. Beslutsom. Enten invaderer vi, ellers stopper vi.
- Så simpelt er det. - Og det er farligt.
Hvad er mere farligt end hungersnød, doktor?
Det uvisse.
Hvis jeg havde nogen ordentlig sans for videnskabelige formål, Cornelius,
så ville jeg ikke skære hovederne op på de sunde af menneskene.
Jeg ville dissekere de syge gorillaers hjerner for at se, hvad der gik galt.
Og hvordan ville du udbedre skaden?
Jeg ville føde deres børn med chimpansernes modermælk.
Godhedens mælk.
I det mindste bliver vort barn ikke ammet med galde, når det bliver født.
Det forekommer mig, min kære, at problemet med os intellektuelle er
at vi har ansvar, men ingen magt.
Jeg tror, jeg vil lave chokolade-glasur. Kan du lide chokolade?
- Hvilket, min kære? - Nej, nej, nej. Det kan du jo ikke.
- Jamen det kan jeg da. - Hvis vi havde det pulver i hænderne,
ville vi være værre end dem.
Jeg er ikke enig. Gorillaer er onde, fordi de er dumme.
- Muskler uden hjerne. - Zira, min kære,
jeg ville ønske, du ikke ville tale sådan.
Nogen kunne komme til at høre dig.
- Nova! - Hvad laver du her?
Taylor?
Nej, ikke Taylor. Mit navn er Brent.
Du talte!
Det er umuligt.
I løbet af et helt liv viet til det videnskabelige studie af mennesket,
har jeg kun fundet ét andet, der kunne tale.
- Ja. Taylor. - Taylor. Er han i live? Har du set ham?
- Hvor? Hvor? Fortæl os det. - Hvor? Hvor? Jeg ved ikke hvor.
Jeg prøver på at finde ham.
Jo længere jeg bliver her, jo mere bliver jeg ligeglad.
Vi elskede Taylor. Han var et fint, unikt eksemplar.
Ja, hvis det ikke havde været for Zira her, ville han stadig være her,
et udstoppet eksemplar i den store sal på Zaius Museet med sine to venner.
Med sine to venner?
Jeg har ikke tænkt mig at blive her så længe.
Kan I give mig noget mad, noget vand?
Et kort, så jeg i det mindste har en anelse om hvor, jeg er på vej hen?
- Du må også have taget dig af det der. - Jeg henter kortet.
Hør, hvis du vil lede heroppe...
Ja, nordpå. Det var det sidste sted, vi så Taylor og Nova.
- Hvad er det for noget forbandet noget? - Du kender det ikke alligevel.
Bare slap af. Jeg er udlært dyrlæge, blandt så meget andet.
- Skønt. Bare fortsæt. - Taylor var ude at ride med Nova her,
mellem søen og havet.
De var på vej ind i det territorium, vi kalder...
Ja, det ved jeg, den forbudte zone.
- Hvem fortalte dig det? - Jeres strålende leder derhenne.
- Zira. - Hurtigt. Hurtigt.
- Cornelius, åben døren. - Læg tingene væk.
Åben den.
Doktor Zaius. Hvor rart. Vi skulle lige til at have noget at spise.
Ikke før jeg har fået talt din egensindige kone til fornuft.
- Hvor er hun? - Goddag, doktor Zaius.
- Gud i himlen. Er der sket en ulykke? - Cornelius slog mig.
På grund af min dårlige opførsel ved mødet.
- Jeg bebrejder ham ikke. - Jeg tager det ikke ilde op.
Men hans negle trænger til at blive klippet.
Stop jeres sludder. Er I så blinde, I to psykologer,
at I ikke kan se, at vi er på randen af en alvorlig krise?
- Du hørte Ursus' tale. - Militaristisk sludder.
- Zira. - Måske.
Men efter denne hændelse forlanger han at tage på erobringstogt.
- Jamen det er da rædselsfuldt. - At skulle tie mens denne bølle Ursus
har tilladelse til at ødelægge alt på sin vej er ikke længere muligt.
Som videnskabsminister er det min pligt at finde ud af, om der eksisterer liv.
- Hvor skal De hen? - Ind i den forbudte zone, med Ursus.
Endnu en menneskejagt, doktor?
Nogen, eller noget, har narret gorillaernes intelligens.
- Det skulle ikke være så svært. - Zira.
Vi aber har lært at leve i uskyldighed.
Lad ingen, det være mennesket eller et andet væsen, besmitte den uskyld.
Hvorfor, er uskyldighed da så slem?
- Uvidenhed er. - Sandhedens time må komme.
Og den time er altid nu.
Ber De mig opgive mine principper?
Jeg ber Dem være vogter af videnskabens principper i mit fravær.
Om at lade Deres personlige synspunkter hvile i denne farens stund.
Og det ske, doktor Zaius, ellers skal jeg slå hende igen.
Lad os ikke udøve vold, Cornelius.
- Nuvel, jeg beror på jer begge. - Og vi regner også med Dem, doktor.
Hvis jeg ikke skulle komme tilbage fra det uvisse,
så kan det blive op til jer at bevare eller destruere hele vores civilisation.
Så tænk jer godt om, før I handler.
Nuvel, farvel doktor Zaius, og held og lykke.
Nu kan vi gøre det her færdigt, så vi kan få dig ud herfra.
Ja, få mig ud herfra, tak.
Jeg har set den humane måde, de behandler mennesker på her!
- Har du en hest? - Ja, ude i skuret.
Jeg må hellere finde dig noget andet tøj af den slags, der passer til din slags.
Du klarer den. Skaf dig af med den der.
Og også denne her.
Hvis du bliver fanget af gorillaerne, så må du huske én ting.
- Hvad er det? - Tal aldrig.
Hvad i helvede ville jeg have at sige til en gorilla?
Men du forstår det ikke. Kun aber kan tale. Ikke hende, ikke dig.
Hvis de opdager, at du taler, vil de dissekere og først derefter dræbe dig.
Cornelius har ret. Vær meget forsigtig.
Og tag dit tøj af, så hurtigt, du kan.
Tak.
Tak os ved at finde Taylor.
Ja, hvis han stadig er i live.
Fire.
Syv tommer.
Sergent, vent.
Dette er et type E kranie. Meget usædvanligt.
Svag udvikling bagtil, øreflip under normalen...
Kvinde. Det er længe siden, vi har haft mulighed for at studere eksemplarer
af sådan usædvanlig klinisk interesse.
- Før dem indenfor. - Nej.
Nej, du må ikke få dem. De skal bruges til sigte-øvelse på skydepladsen.
Før dem bort.
- Jeg tager nøglen. - Til skydepladsen!
Vent! Vent! Jeg må hellere dreje nøglen to gange.
Held og lykke.
Okay.
QUEENSBORO-BYGNINGEN
SOMMERFESTIVAL I NEW YORK
Du store Gud.
Dette var engang mit hjem.
Jeg boede her, arbejdede her.
Hvad skete der? Hvad kan der være sket?
Min Gud, gjorde vi det til sidst?
Gjorde vi det virkelig til sidst?
Åh Gud, velsignede, vi ber for Dig,
vor storslåede hær og dens enestående anfører
på tærsklen til hellig krig, indgået for Din skyld.
Og gør det muligt, i Din profets navn, vor store Lovgiver,
for os, Dine udvalgte tjenere, skabt og født i Dit guddommelige billede,
at stræbe mere inderligt efter åndelig gudfrygtighed og kropslig skønhed,
som Du i Din uendelige nådighed
ikke har forundt vore dyriske fjender.
Således skal det være.
Der går de, doktor Zaius skridter af sted ved siden af dem.
Vær nu ikke for hård ved den gamle dreng, Zira, hans motiver er ærlige.
Han har kun et motiv: At bevare tingene præcis, som de altid har været.
Jeg synes, det er tid til forandring.
Men Zira, vi chimpanser er for få.
Hvordan kan vi tage initiativet, når de har magten?
Kærlighed ja, krig nej!
- Ikke flere løgne, ikke mere lort. - Ikke flere våben, ikke mere blod.
Stop! Stop! Stop krigen!
- Frihed! Frihed! - Holdt.
- Frihed! - Fred!
Fred og frihed!
- Væk fra vejen, unge mennesker. - Frihed!
- Vi vil have frihed! - Få dem af vejen.
- Vent. - Vi vil have frihed! Vi vil have fred!
Vi vil ikke have martyrer, vel?
Vi vil have fred, vi vil have frihed!
- Sergent? Gør det stille. - Ingen køller, ingen køller.
Vi vil have fred! Vi vil have frihed!
Gorilla-brutalitet!
Sergent.
Er du, hvad vi var,
før vi lærte at tale og ødelagde alting?
Kom der nogensinde noget godt ud af al den snak rundt om alle de borde?
- Jeg ved ikke hvor, de er. - Gad vide hvor fanden, vi er.
- Vi er tæt på den forbudte zone. - Fandens, der er hæren på vej hen.
- De tromler os, skyder os i småstykker. - Hvorfor kan vi ikke tage tilbage?
Fordi sergenten har beordret os til at lede, til vi finder dem.
Nova, Nova, vågn op. Vi må videre. Kom nu.
Den brummen.
Kan du også høre den?
Okay, kom. Vi følger den.
Der er noget, der leder os på vej.
Hvad de end er, så trækker de vejret.
Der er en intelligens på spil her.
Den lyd er enten et varsel eller en vejviser, jeg ved ikke hvilken.
Det gør ikke så meget. De ved, vi er her.
NEW YORKS BIBLIOTEK
NEW YORKS BØRS
Tag mine hænder
rundt om halsen på hende.
Væk!
Hold hendes hals nede.
Indtil hun dør.
Nej.
Få hende ud.
Få hende ud af mit hoved!
Jeg afslører mit inderste jeg til min Gud.
Hvad sagde du?
Hvad mener du med "det kan være lige meget"?
Gør de hende fortræd?
Nej, måske ikke fysisk, men her. Her. Man kan smerte her. Det ved jeg.
Dine læber rører sig ikke.
Men jeg kan høre.
Det ved jeg. Jeg mener...
Jeg ved, hvad du tænker.
Intet. Jeg så intet.
SPOR 19-11 LEXINGTON AVE UNDERGRUNDS-STATION
Hvem er I?
Brent. Hvem er I?
Jeg forstår. "Den eneste virkelighed i universet." Rart at vide.
Det var et uheld, at jeg kom hertil. Hvordan kom I hertil?
I tager fejl. Hvorfor skulle jeg ville udspionere jer?
Jeg er ikke engang sikker på, om I eksisterer.
Selvfølgelig ved jeg hvem, jeg er. Jeg er astronaut.
Jeg blev sendt hertil på en redningsaktion.
For at finde en anden astronaut. Taylor.
Altså, fra denne planet, men...
fra en anden tid, 2000 år siden.
Jeg ved det. Det lyder vanvittigt.
Og det er mit vanvid.
Nej, jeg ved ikke hvordan, man kommer tilbage.
Vi kom igennem en brist.
En glidning i tiden.
Det må også være sket for Taylor. Jeg er sikker på, han prøvede at komme tilbage.
Ja, min pilot er død. Jeg er alene.
Hvem?
"Nova"? Hvad er det? En stjerne eller en galakse? Hvad er "Nova"?
OK, OK. Ja, jeg kender hende.
Nej, nej. Hun er harmløs. Lad hende være.
OK. Spørg mig nu bare om det, I vil vide.
Hun hjalp mig. Med at flygte fra Abernes By.
Nej, vent. Vent lidt.
Stop!
Jeg kan ikke forstå det, hvis I alle skriger af mig på samme tid.
Jeg kan ikke holde det adskilt.
Han har ret. Han har kun begrænset intelligens.
Vi burde tale højt, og kun en ad gangen.
Skal det forstås sådan, at du var i Abernes By?
- Ja, for to dage siden. - Hvad så du der?
- I kan tale. - Javist kan vi tale.
Det er en primitiv evne. Vi bruger den kun, når vi bliver nødt til det.
- Når vi ber. - Når vi lovsynger Gud.
Mener I den ting derude? En atombombe?
- Jeres Gud? - Du forstår ikke, Mr Brent.
Bomben er et helligt fredsvåben.
Et helligt fredsvåben!
Et helligt fredsvåben.
Mr Brent, vi er tålmodige folk.
Men vi må vide, hvad aberne vil. Krig - eller fred?
Prøv at forstå.
De eneste våben, vi har, er udelukkende illusioner.
Du forestille dig bare, han sårede dig. Traumatisk hypnose er et fredsvåben.
En slags visuel afskrækning.
Eller den lydmæssige afskrækning.
Lad mig appellere til din fornuft en sidste gang, før vi påfører dig mere.
Disse er fredsvåben, Mr Brent.
- Som alle vores våben. - Rene illusioner.
Illusioner. Fanden tage jeres dobbeltmoral!
Er den bombe derude... er den en illusion?
Den virker, gør den ikke?
Aftrækningsmekanismen. Den er intakt, er den ikke?
Vi har i høj grad brug for din hjælp, Mr Brent.
- Hvorfor? - Vi er den Guddommelige Bombes vogtere.
- Den er vor eneste overlevelsesgrundlag. - Og dog er vi forsvarsløse.
Forsvarsløse imod de savlende, monstrøse, materialistiske aber.
Jeg hjælper ingen.
- Værsgo, tilintetgør hinanden. - Jeg tilgiver dig dit sprog.
Det er stunder, ved jeg, hvor din forstand er ved at forsvinde.
Jeg håber ikke, at det sker.
- Jeg håber, du kan fortælle os... - Præcis hvad aberne planlægger.
Vi har fanget nogle af deres spejdere. De er ækle skabninger.
Og vi har haft dem herinde, præcis hvor du står nu.
Enten var deres kranier for tykke, eller også vidste de virkelig slet intet.
Det gør jeg heller ikke. Kan I ikke forstå det? Jeg ved intet.
Du gør os meget kede af det, Mr Brent.
Hun kan ikke hjælpe jer. Hun kan ikke engang tale.
Gør hende ikke fortræd.
Vi gør aldrig nogen fortræd, Mr Brent.
Du vil gøre hende fortræd.
- Aberne kan udtrykke sig halvt... - Du lyver.
Hvordan ved du det?
Hvordan ved du det altid?
Nova.
- Sådan... - Fortæl os om aberne.
Aberne marcherer mod jeres by.
Bugler, giv signal til fremrykningen.
Ursus.
Ursus, jeg advarede dig. Se nu, hvad vi står over for.
- Jeg sagde jo, at vi skulle vente. - Brutal nedslagtning.
Jeg sværger, at vi skal få hævn over de ansvarlige med tortur og død.
Hvis du overhovedet ynker disse stakler, så få dine soldater til at skyde dem.
Jeg kan ikke beordre dem til at gøre, hvad Lovgiveren har forbudt.
"Abe må ikke dræbe abe."
Forhold jer i stilling.
Han bløder.
Lovgiveren bløder.
Lovgiverens ånd lever.
Vi er stadig Guds udvalgte folk.
Dette er en vision, og det er en løgn.
Visionen var falsk!
Bugler, giv signal til fremrykning.
Fremrykning!
Dumme dyr. De har ikke hjerne til at rumme vore illusioner.
- Vi har intet forsvar. - Bortset fra vores bombe.
- Saml vort folk i det Højhellige Asyl. - Kender du omfanget af deres by?
- Ja. - Start mekanismen og vent på mig.
Jeg vil have et offentlig tankeudkast, på børne- og voksenniveau.
Voksne til domkirken, børn indendørs.
Er nu og til alle tider
Verden uden ende
Amen
Himlene forkynder Bombens glans og firmamentet viser Hans håndværk.
Hans lyd er udgået til alle landene,
og Hans lys indtil Verdens Ende.
Han nedstiger fra den yderste del af himlen. Intet er skjult fra dens varme.
Der eksisterer hverken tale eller sprog, dog er Hans stemme hørt iblandt dem.
Pris Ham! Pris Ham! Min styrke, og min forløser.
Æret være Bomben og det Hellige nedfald, som det var i begyndelsen,
er nu, og til al tid, verden uden ende, amen.
Oh, store og evindelige Bombe, som steg ned iblandt os
for at lade himlen under jorden, oplyse vort mørke.
Oh, du Guds redskab, skænk os din fred.
Almægtige Bombe
Som udryddede alle djævle
Og skabte engle
Sku dette øjeblik
Sku den sandhed, der står ved os.
Afslør den sandhed for Skaberen.
- Jeg afslører mit inderste jeg for Gud. - For min Gud.
For min Gud.
Alt, der er lyst og smukt
Alle skabninger, store og små
Alt, der er vist og vidunderligt
Den gode Bombe skabte os alle
Han gav os øjne at se med
Og læber, så vi kunne fortælle
Hvor stor den Almægtige Bombe er
Som skabte alle gode ting
Lad alle gå til deres egne beskyttelsesrum.
Tøm alle gaderne. De skal finde Dødens By.
Lad den Almægtige Bombes velsignelse og det Hellige Nedfalds broderskab
nedstige til os alle på denne dag, og i al evighed.
Denne simple ceremoni må have overbevist dig om vores fredelige intentioner.
- Jeg vil gerne takke for samarbejdet. - Hvornår må vi håbe på løsladelse?
Du må håbe, hvornår du end vil, Mr Brent.
Hvordan kunne vi håbe på at løslade dig på tærsklen til krig, Mr Brent?
Du kender for mange af vores hemmeligheder. Ligesom din ven.
- Taylor. - Det er Brent.
- Min Gud! Taylor. - Brent, hvordan er du kommet hertil?
Samme vej som du. Rumskib, Abeby, undergrunden...
- Alene? - Nej, Nova fandt mig.
- Er hun med dig? Hvor? - Det ved jeg ikke.
De skilte os ad. De prøvede på at få mig til at dræbe hende.
Mr Taylor, Mr Brent.
Vi er et fredeligt folk.
Vi dræber ikke vore fjender, vi får dem til at dræbe hinanden.
Jeg slås.
Jeg slås. Jeg vil ikke...
Taylor. Taylor!
Taylor!
Foran min Gud,
afslører jeg mit inderste jeg.
Han er hårdt såret.
Det her er ikke ligefrem sterilt.
Vi må gøre vores bedste.
Taylor, de har en bombe.
En atombombe.
Den er funktionsdygtig. De har tænkt sig at bruge den.
- Hvilken type er det? - Det ved jeg ikke.
Jeg ved ikke, hvilken type, det er. Jeg har aldrig set den før.
- Så du ikke et serienummer? - Ingen numre.
Bare nogle bogstaver på en af finnerne.
Græske bogstaver.
Alpha og...
- Og omega. - Hvad?
Dommedagsbomben.
Min Gud! Sikke en skøn souvenir fra det tyvende århundrede.
De var ikke tilfredse med en bombe, der kunne jævne en by med jorden.
De endte med at bygge en med kobolt-kappe.
Alt sammen i fredens søde navn.
De satans tåber. De ved ikke, hvad de er i besiddelse af.
Jeg mener, de ber til den satans ting.
Hvis de skyder den af efter nogle af de aber,
kunne det sætte en kædereaktion i gang i hele atmosfæren.
Brænde planeten ned til en askebunke. Er det ikke bare et ultimativt våben?
Det må være det, din spejder rapporterede.
En underjordisk passage.
Jeg tror, den er værd at undersøge.
Hvad har I tænkt jer at gøre, jeres Hellighed?
Alt det nødvendige.
- Tænker du, hvad jeg tænker? - Det er lige præcis det, jeg tænker.
Nova? Nova, du...
Åh, Gud!
Vi burde lade dem dø alle sammen.
Gorillaerne, hver eneste satans...
Se hvad det ender med.
Det er på tide, at det slutter. Slutter.
Taylor.
Kom nu, kom nu. Bomben.
Ja.
Hvorfor ikke?
De er modbydelige.
Følg mig.
Sergent.
Arrester det dyr.
Dette er min Guds redskab.
Han kan tale.
Nå din Gud, hva'?
Sergent.
Din Gud frelste dig ikke, hva'?
Ursus, er du gal? Det våben er menneskeskabt.
Du kan ikke skyde den ned med et par skudsalver.
Hvis vi ikke kan skyde den ned, så trækker vi den ned. Reb!
Hejs og rig! Op på den!
Men du ved ikke, hvad du laver.
Den vil dræbe os alle sammen.
Jeg vil finde en måde at stoppe den på.
På ham! Derovre!
Ursus! Der er nogen ved søjlen.
Zaius...
- Taylor! - Det er dommedag.
Verdens ende.
- Hjælp mig. - Beder du mig om at hjælpe dig?
Mennesket er ondt, kun i stand til at ødelægge.
Dit satans svin.
I en af universets uendelige milliarder galakser er der en mellemstor stjerne.
Og en af dets satellitter, en grøn og ubetydningsfuld planet, er nu død.
Visiontext tekster: Charlotte Reeve
DANISH